‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אני לא סובל ספרים גרועים. גם את?‬
‫זאת התחייבות. זה חוזה בין הסופר לקורא, ‬
‫ועלי להיות מעורב בו באופן מיידי.‬
‫אחרי הכל, לכל אדם יש זמן מוגבל.‬
‫לך יש ממנו בשפע, כמובן.‬
‫טוב, אולי יותר מלרוב האנשים, ‬
‫אבל בעצם, איכות הזמן שעבר‬ ‫היא זו שחשובה, לא?‬
‫למה אנו מדברים על סיפורים?‬
‫כי אני רוצה לספר לך סיפור. בבקשה.‬
‫כפי שאת רואה, מתנהל פה משחק.‬
‫הפרש מאיים על המלכה.‬
‫מי הפרש? מי המלכה?‬ ‫-מי שחור? מי לבן?‬
‫תבחרי את.‬
‫הצד המפסיד.‬ ‫-נחיה ונראה.‬
‫אז אחרי שעזבת את המנזר, מה קרה?‬
‫כבר הזמנתי מקום על הדמטר למסע לאנגליה.‬
‫זו בטח היתה הפלגה מעניינת.‬
‫אין לך מושג.‬
‫ובכן, אז ספר לי.‬
‫זה סיפור ארוך ומורכב.‬
‫בים נפגוש מגוון מעניין של דמויות...‬
‫ואני הייתי מציע לך‬ ‫לא להיקשר יותר מדי לאיש מהם.‬
‫- כלי דם -‬
‫כן, תעשה את זה!‬
‫ראית את היד שלי, רב החובל?‬
‫רב החובל?‬
‫ראית את היד שלי?‬
‫- יורי סוקולוב, רב החובל של הדמטר -‬
‫אתם בטוחים שזה הנכון?‬
‫זה הקבר שביקשת.‬
‫זה שהילדים... התלוננו עליו?‬
‫זה עם ההתייפחות.‬
‫- ד"ר שארמה, נוסע על סיפון הדמטר -‬
‫ובכן, פתחו אותו.‬
‫חסר המזל הזה נקבר חי.‬
‫שימו לב לשריטות.‬
‫מזה חששתי.‬
‫אתה רואה?‬
‫רואה מה?‬
‫הארון הזה בן 70 שנה, ‬
‫אך חלק מהשריטות הללו די טריות.‬
‫- פיוטר, פועל סיפון -‬
‫- הלך לעולמו -‬
‫פיוטר שלי. אוי פיוטר שלי.‬ ‫בני היפהפה.‬
‫פיוטר!‬
‫אני כל כך מצטער, בני.‬
‫היו לו כאלה תכניות.‬
‫הוצע לו מקום בספינה שעומדת להפליג.‬
‫הוא רצה לראות את העולם.‬
‫אבל הוא אפילו לא יצא‬ ‫מהעיירה האומללה הזאת.‬
‫פיוטר היה יכול להיות מלח מצוין.‬
‫אם את אוהבת אותו, בתי, ‬ ‫את יודעת מה עלייך לעשות.‬
‫עשי זאת.‬
‫אני לא יכולה!‬ ‫-עשי זאת.‬
‫אני לא יכולה!‬ ‫-עשי זאת!‬
‫- דמטר -‬
‫חתום כאן, פיוטר.‬
‫אנסה להחזיר אותך בחתיכה אחת הפעם.‬
‫די כבר.‬
‫אף אחד לא מאשים אותך במה שקרה.‬
‫ובשביל מה אני זקוק לשתי ידיים?‬
‫זה יותר טוב לערבוב מרק.‬
‫אז תודה!‬
‫אדון וגברת ריבן.‬
‫תענוג להכירכם.‬
‫ברוכים הבאים לסיפון הדמטר, ‬ ‫אדוני, גבירתי.‬
‫תודה. בדיוק התחתנו.‬ ‫נכון שזה נפלא?‬
‫נפלא. ברכותי לשניכם.‬
‫שיהיה מסע ארוך, כן, רב החובל?‬
‫הוא בהחלט יהיה ארוך.‬
‫תפסיק לחלום, ילד.‬
‫היא לא מתאימה לאנשים כמוך.‬ ‫הנה, שתה.‬
‫התקדם.‬
‫פיוטר.‬
‫פיוטר, כן?‬
‫כן. פיוטר, זה אני.‬
‫הנה, שתה.‬
‫זוז.‬
‫תראו אותו.‬
‫אתה ירוק כמו הפנים שלך?‬
‫אתה בטח חושב שכל זה נראה מאוד משונה‬
‫ומפחיד.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אני מסכים.‬
‫כמה נוסעים?‬
‫שבעה.‬ ‫-מטען?‬
‫מלחת, בובות של ילדים, ‬ ‫גופרית, אדמה, פחם.‬
‫אדמה?‬
‫או טחב. ארגזים מלאים של זה.‬
‫למה שמישהו ישלח ארגזים מלאים טחב?‬
‫מי יודע? למי אכפת?‬
‫אני בטוח שזה יהיה‬ ‫טעים יותר מהאוכל שלך.‬
‫גם אני.‬
‫מזל רע...‬
‫שיש נשים על הספינה.‬
‫זכור מה שאני אומר, ‬ ‫שום טוב לא יצא מזה.‬
‫כולם עלו?‬ ‫-כולם חוץ מאחד.‬
‫הרוזן...‬ ‫-הרוזן דרקולה.‬
‫סליחה, מה?‬
‫יש בעיה?‬ ‫-הפלגת בלי להסתתר‬
‫עם שאר הנוסעים?‬
‫זו הפלגה של ארבעה שבועות לאנגליה.‬
‫מה חשבת שאעשה, אשכב לי בארגז?‬
‫לא, אל תפריע.‬
‫זה נוסע חולה.‬
‫חולה?‬ ‫-הם עלו על הספינה אתמול בלילה.‬
‫כולם חולים.‬
‫רק לרב החובל מותר לראות אותם.‬ ‫תמשיך בענייניך.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אתה מצותת דרך דלתות דרך קבע?‬
‫סליחה, אדוני.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא שופט.‬
‫המבטא שלך.‬
‫יש בו עקבות בוואריים, הלא כן?‬
‫כן, אדוני.‬
‫בוואריה. מזמן לא הייתי שם.‬
‫סלח לי.‬
‫זה אוויר הים. הוא גורם...‬
‫לרעב איום.‬
‫אולי פפריקה?‬
‫אתה חדש בים, נכון?‬
‫לא תחזיק מעמד.‬
‫כמו כל האנשים מסוגך.‬
‫מאיזה סוג אני?‬ ‫-לא יודע. מאיפה אתה?‬
‫ביסטריצה.‬ ‫-רומני, כמו סגן רב החובל.‬
‫מה הבעיה עם סגן רב החובל?‬
‫הוא רומני.‬
‫תמיד רציתי להפליג בים.‬
‫משעמם.‬
‫חשבתי שלעולם לא אצא‬ ‫מהעיירה הקטנה והמטופשת הזאת.‬
‫עדיין משעמם.‬ ‫-אבל כלום לא קרה...‬
‫עד עכשיו, ‬
‫והנה אני.‬
‫כן, הנה אתה, ‬
‫משעמם אותי...‬
‫ומרומניה.‬
‫מצטער.‬ ‫-הנה, שתה את זה.‬
‫זה יעצור את הפה שלך.‬
‫איך שאתה מספר את סיפורך, ‬
‫אתה יודע כמו מה זה נשמע?‬ ‫-אדוני?‬
‫סיפור.‬
‫אהבת?‬
‫חסר פפריקה.‬
‫חסר פפריקה!‬
‫צלצל בפעמון, ילד.‬
‫ארוחת ערב.‬
‫הי, אתה, מה זה המארק הזה?‬ ‫-אדוני?‬
‫קח אותו בחזרה.‬
‫הוא לא מתאים.‬
‫אני משוכנע שנמצא‬ ‫יין מבציר טוב יותר לאדונך.‬
‫לא בשבילו, בשבילי.‬
‫אני רוצה רק את הטוב ביותר.‬ ‫-אז אתה בספינה הלא נכונה.‬
‫אני ד"ר שארמה.‬ ‫-כל הכבוד לך.‬
‫סלח לי, ‬ ‫אתה עובד אצל האדון הזה?‬
‫הוא האיש שלי.‬
‫הוא משלם לי שכר.‬
‫זה לא אותו הדבר.‬
‫אז יישבנו את המחלוקת.‬
‫חרשת-אילמת.‬
‫ילדה מסכנה.‬
‫אבל יש לה עיניים.‬
‫בהחלט.‬
‫אדיסה.‬
‫בבקשה, אל תעשה סצנה.‬
‫הנישואים האלה הם רע הכרחי.‬ ‫אתה מודע לכך.‬
‫רק אל תקרא לי האיש שלך.‬
‫זה מכאיב.‬
‫אני חושב שהדג הוא בחירה בטוחה.‬
‫סלח לי?‬ ‫-אנחנו מוקפים במים.‬
‫ניתן לקוות שהדג יהיה טרי.‬
‫אני מאוד זהירה בבחירת האוכל שלי.‬
‫גם אני.‬ ‫-סליחה, אני לא מבינה.‬
‫מה לא ברור?‬
‫הלכת לחדר האוכל. אתה לא אוכל.‬
‫אני נהנה מחברה ואני אוהב אנשים.‬
‫אז מדוע אתה הורג אותם?‬
‫למה את קוטפת פרחים?‬
‫אפשר להצטרף אלייך?‬
‫אבל לא נערכה בינינו היכרות.‬
‫ועם זאת, אתה אכן נראה לי מעט מוכר.‬
‫גבירתי היקרה, ‬ ‫אני מבטיח להיות מוכר ככל שתרצי שאהיה.‬
‫אני הדוכסית הגדולה, ולריה מאוגסבורג.‬
‫ואני הרוזן דרקולה...‬
‫מוולאכיה.‬
‫אתה מצחיק להחריד.‬
‫כך אומרים.‬
‫אם יורשה לי לשאול, ‬ ‫מדוע את מפליגה לאנגליה?‬
‫הוזמנתי.‬
‫יש לי קרבת דם לבית המלוכה הבווארי, ‬
‫אך למרבה הצער אין לי בו כל מעמד.‬
‫אדון כלשהו באנגליה‬ ‫מעוניין לכתוב את סיפור חיי.‬
‫אני מבין.‬
‫ומר בלאור משלם.‬
‫אני יודעת שזה גס רוח, ‬
‫אבל ראיתי את רמת החיים והעושר שלי‬ ‫הולכים וקמלים כמו גפן מוכה כפור.‬
‫וכאן אנחנו נפגשים.‬
‫מתנועעים לנו בארון הקבורה הדולף הזה‬ ‫כמו אפונים מיובשים.‬
‫סלחי לי.‬
‫הגרמנית שלי חלודה נורא.‬
‫האם תסלחי לי לרגע?‬
‫ערב טוב, אדוני.‬
‫המשך להביט בירח.‬
‫אין לי כל רצון להפריע לך.‬
‫זה הורס את הטעם.‬
‫אדוני?‬
‫בבקשה, אדוני!‬
‫אני מתנצל.‬
‫זה לקח מעט יותר זמן משצפיתי.‬
‫איזה לילה יפה.‬
‫ירח יפהפה.‬
‫אבל הגרמנית שלך...‬
‫הגרמנית שלך מצוינת.‬
‫את אדיבה מדי.‬
‫נראה שאני זוכר יותר משחשבתי.‬
‫טוב להתרענן מדי פעם.‬
‫הרגת חבר צוות רק כדי שתוכל‬ ‫להשוויץ בגרמנית שלך.‬
‫זה קצת בזבזני, לא?‬
‫המבטא הבווארי המקסים שלו‬ ‫היה הדבר המעניין היחיד בו.‬
‫השארת את ההגה מיותם.‬
‫אין לך שום שליטה עצמית?‬
‫אבל בדיוק התחלת לספר לי על האחוזה שלך, ‬ ‫מימים עברו.‬
‫אילו מסיבות.‬
‫לרגל יום הולדתי ה-18,‬
‫קיבלתי מתנה נהדרת.‬
‫בחיים לא תנחש מה היא היתה.‬
‫קדימה, נחש.‬ ‫-לא יודע.‬
‫נחש.‬ ‫-נזר יהלומים?‬
‫אמא הובילה אותי במורד גרם המדרגות הרחב.‬
‫הרגשתי את הלב שלי דופק בחזי.‬
‫נחש שנית.‬ ‫-סוס פוני?‬
‫לא. הובלתי לאולם הנשפים.‬
‫אמא החזיקה בידיי והושטתי אותן.‬
‫המתנה שלי היתה עטופה בנייר, ‬
‫נייר ורוד, עטופה היטב.‬
‫אז קרעתי אותו בהתרגשות.‬
‫ואז כשכבר לא סבלתי את המתח, ‬
‫תלשתי את כיסוי העיניים שלי...‬
‫וראיתי מה זה היה.‬
‫אננס.‬
‫אננס באמצע החורף המקפיא ההוא.‬
‫זה ודאי היה נראה לך כמו קסם.‬
‫הובא מהחממה הפרטית של הקיסר‬
‫כמו תכשיט יקר ערך.‬
‫ידעתי.‬
‫זה בלתי אפשרי, אך ידעתי.‬
‫זה אתה.‬
‫כמובן שזה אני.‬
‫ולריה, איך שרקדנו.‬
‫כן.‬
‫בלילה ההוא אמי נעלמה.‬
‫כן.‬
‫מי אתה?‬
‫שנרקוד בשנית?‬
‫חיפשתם בכל מקום?‬ ‫-כן.‬
‫פורטמן נעלם.‬
‫למה אנחנו לא מצליחים לצאת מהערפל הזה?‬
‫זה כאילו הוא עוקב אחרינו.‬
‫סליחה, אדוני...‬
‫אבל לא חיפשנו בכל מקום.‬
‫מה כוונתך?‬ ‫-ובכן...‬
‫לא חיפשנו בתא מספר תשע, אדוני.‬ ‫לפי פקודתך.‬
‫כמובן. טוב שלא הפרעתם לנכה שלנו.‬
‫לא סביר שמישהו מסתתר שם, נכון?‬
‫אדוני!‬
‫נוסעת אחת, הדוכסית הגדולה.‬
‫מה איתה?‬
‫גם אותה איננו מוצאים.‬
‫הערפל מעניין.‬
‫באיזה אופן?‬
‫הייתי אומרת שהוא שימושי להסתרת אור השמש.‬
‫את יודעת מה אומרים, ‬
‫תמיד קחי את מזג האוויר איתך.‬
‫אתה מחפש את הדוכסית?‬
‫שמעת פעם על נלסון, פיוטר?‬
‫נלסון, אדוני?‬
‫בריטי, בעל נשמה של נפוליאון.‬
‫עין אחת, יד אחת. לא?‬
‫הצעירים, כמה מהר הם שוכחים.‬
‫אדמירל נלסון נהרג בקרב טרפלגר.‬
‫מת מפצעיו, כך אומרים.‬
‫ורצו להחזיר אותו לאנגליה בהקדם האפשרי.‬
‫גיבור לאומי.‬
‫הבריטים מאוד נלהבים מדברים כאלה.‬
‫אבל ספרד רחוקה למדי, ‬
‫והיה חם, אז מה הם עשו לדעתך?‬
‫הם שמו את האדמירל הזקן‬ ‫בחבית רום כדי לשמר אותו.‬
‫לא.‬ ‫-אמת.‬
‫הבעיה היא שהם לא סיפרו לצוות.‬
‫אז כשהם הגיעו חזרה לאנגליה, ‬
‫הם גילו שהמלחים הצמאים הללו‬
‫התכבדו בטיפה או שתיים‬
‫כל הדרך חזרה לפורסמות'.‬
‫אני בטוח שהרום הזה היה חזק ביותר.‬
‫כעת, בוא נברר.‬
‫לא!‬
‫אין פה אף גופה.‬
‫תודה, הרוזן דרקולה.‬
‫אני כל כך חדש בזה.‬
‫אני חושש שאני לא מועיל לאף אחד.‬ ‫-פיוטר.‬
‫פגשתי פיוטר אחד פעם.‬
‫פגישה קצרה.‬
‫מה הטעם להטיל אימים על נער סיפון פשוט?‬
‫יש לי חולשה לנעורים ויופי.‬
‫חקירה רצינית תתבצע, כמובן, ‬
‫ברגע שנגיע לאנגליה.‬
‫אני לרשותכם בכל עת.‬
‫אחר צהריים טובים.‬
‫תודה.‬
‫שני אנשים נעלמו בלילה אחד.‬
‫הים היה סוער במיוחד?‬
‫לא יודע. אני ישן חזק.‬
‫ואיפה אשתך, אדוני?‬
‫היא לא תצטרף אלינו?‬
‫דורבלה מעט...‬
‫איך אנסח זאת?‬ ‫היא די מותשת, המסכנה.‬
‫דורבלה, ‬
‫איזה שם מקסים. דורבלה.‬
‫הוא מתנגן על הלשון.‬
‫למה שתבלה את זמנך כאן, למעלה, ‬
‫כשדורבלה נמצאת למטה?‬
‫לא טוב לקחת יותר מדי מדבר טוב.‬
‫להפך, ‬
‫אני תמיד גיליתי שיותר מדי זה בדיוק מספיק.‬
‫חסר פפריקה.‬
‫כן, אתה בחור טוב, פיוטר.‬
‫לך עכשיו, נקה משהו.‬
‫כן, אדוני.‬
‫חברים שלי קוראים לי ויקטור.‬
‫בסדר, ויקטור.‬
‫אמרתי שחברים שלי קוראים לי ככה.‬
‫סליחה.‬
‫אלוהים, זה קל מדי.‬
‫לך כבר.‬
‫לא ידעתי שאתה שם.‬
‫אתה בטוח לגבי הנער הזה?‬
‫טוב, הוא בחור טוב דווקא.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-טוב, הוא רומני.‬
‫אולי הוא הביא את המזל הרע.‬
‫כמו יונה המקראי.‬
‫או שזה סגן רב החובל.‬
‫למה?‬
‫הוא רומני.‬
‫כן. אבל יש נשים.‬
‫בדרך כלל הנשים מביאות את המזל הרע.‬
‫טוב, אז האשמנו כבר חצי מהספינה.‬ ‫עוד מישהו?‬
‫שאר הנוסעים?‬
‫כן, הנוסעים.‬
‫שבעה מהם.‬
‫שבעה נוסעים...‬
‫על הדמטר.‬
‫שישה עכשיו.‬
‫אז מה היה הצעד הבא שלך?‬
‫ובכן, אמרתי לך, אני מוקיר את הנעורים, ‬
‫והלילה היה חמים ומלא אפשרויות.‬
‫יש מפלצות בעולם הזה, יאמיני.‬
‫יצורים שיותירו צל על נשמתך‬
‫אם תתני להם להיכנס.‬
‫לעולם לא אתן להם לקחת אותך.‬
‫אני נשבע.‬
‫ערב טוב.‬
‫אסור לך להיות פה, גבירתי.‬ ‫בהוראת רב החובל.‬
‫כל כך חם שם.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫ממש ליד החוף של יוון.‬
‫אפשר לטייל סביב הסיפון?‬
‫בבקשה.‬
‫רק היזהרי.‬
‫אני אזהר.‬
‫אל תחלום.‬
‫לילה חמים, הלא כן?‬ ‫-אלוהים.‬
‫לא. אני לא יכול לטעון לכתר הזה.‬
‫סליחה. לא נפגשנו.‬ ‫אני הרוזן דרקולה.‬
‫הגברת ריבן.‬
‫אתה יודע, לא כדאי שאהיה לבד איתך כך.‬
‫בעלי אמר לי ששני אנשים נעלמו.‬
‫והנה אנחנו, שני אנשים.‬
‫לא הייתי בקו הבריאות, לצערי.‬
‫הים, הוא... גורם לי להרגיש אומללה.‬
‫אבל הלילה, אני מרגישה יותר טוב.‬ ‫-לא.‬
‫הלילה, את מדהימה.‬
‫בעלך הוא איש בר מזל.‬
‫זה בהחלט נכון, ‬
‫אבל גם אני בת מזל.‬
‫הוא כה נאה, ‬
‫ויהיו לנו ילדים. יהיו לנו המון ילדים.‬
‫זה בטח נשמע משעמם נורא‬ ‫לאיש כמוך, דיבורים על ילדים.‬
‫לאיש כמוני, זה נשמע כמו נס.‬
‫אוי לי, ‬
‫משהו בך ממש דורש אינטימיות.‬
‫האם ראוי לגברות נשואות טריות‬ ‫לשוחח על נושאים אינטימיים‬
‫עם זרים נאים?‬
‫איני רואה בכך כל פסול.‬
‫אלא אם כן מדובר במקרה‬ ‫בזר נאה ומסוכן.‬
‫אתה מסוכן?‬
‫כן, אני מסוכן נורא.‬
‫כמו איזה אציל אקזוטי‬ ‫שקוראים עליו בספרים, ‬
‫אפוף מסתורין ורשעות המזרח.‬
‫כן.‬
‫אנחנו מפליגים לאמריקה.‬ ‫-אה, באמת?‬
‫עולם חדש.‬
‫חיים חדשים.‬
‫כמה חבל.‬
‫מדוע?‬
‫כי אני ערפד.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫הביטי במראה.‬
‫איזו מראה?‬
‫תמיד ניתן למצוא מראה אם משתדלים.‬
‫הנה.‬
‫זה...‬
‫איך עשית את זה?‬
‫מראות הן קסם עמוק ומסוכן‬ ‫הרבה יותר מכפי שאנשים מבינים.‬
‫מראות יכולות לתת לנו מקום לדמיין, ‬ ‫או גרוע מכך, ‬
‫להראות לנו את האמת.‬
‫מה אתה רואה במראה?‬
‫הרבה.‬
‫חשבתי שמגיע לך לפחות מבט חטוף‬ ‫על מה שהיה יכול לקרות.‬
‫מה שהיה יכול לקרות?‬
‫למה אתה אומר זאת?‬
‫אמרתי לך, דורבלה המקסימה.‬
‫אני ערפד.‬
‫חזיר.‬ ‫-סליחה?‬
‫ארבעה שבועות עד לאנגליה‬ ‫וכבר זללת שלושה אנשים בשני לילות, ‬
‫כמו שועל בלול תרנגולות.‬
‫כמו אנין טעם במרתף יינות.‬
‫אנין הטעם בוחר את בציר היין בזהירות, ‬ ‫את האדום ואת הלבן.‬
‫אני נהנה מהדוכסית וגם מהספן.‬
‫אבל אתה זהיר בדיאטה שלך?‬
‫ובכן, אני חייב להיזהר.‬
‫אחרת הייתי מגיע לאנגליה‬
‫עם כישורים חברתיים של מלח רוסי.‬
‫ועם זאת, זללת ברעבתנות.‬ ‫שועל, לול תרנגולות.‬
‫חזיר, פטריות כמהין.‬
‫בקצב הזה לא היה נותר אף אחד מצוות הספינה.‬
‫ידעתי שאוכל להסתדר עם שלד של צוות.‬
‫עבדתי עם שלדים בעבר.‬
‫היא אמרה שהיה לה חם מדי.‬
‫אמרתי לה להיזהר.‬ ‫-ולא ראית דבר?‬
‫לא, אדוני. שום דבר מהמקום שבו עמדתי.‬
‫זה מגוחך. איפה היא?‬
‫מה קרה לאשתי?‬
‫מה עם ליסבון?‬ ‫-ליסבון יומיים מפה.‬
‫אנחנו נמשיך לאנגליה‬
‫ונכפיל את השמירה.‬
‫לאיש אסור ללכת על הסיפון לבד, מובן?‬
‫כן, אדוני.‬
‫עלינו להניח שיש רוצח על הספינה.‬
‫אני חושש שאסור לנו לסמוך על איש.‬
‫גברת צעירה, את נראית מודאגת במיוחד.‬
‫ראית משהו שהבהיל אותך?‬
‫היא לא שומעת אותך.‬ ‫היא מבינה רק שפת סימנים.‬
‫זאת שפה שעלי ללמוד...‬ ‫ביום מן הימים.‬
‫זה יותר מרצח.‬
‫יש רוע שפועל על הספינה.‬
‫הביטו לשם. הביטו בזה.‬
‫איזה מין ערפל עוקב אחרי ספינה?‬
‫אני מסכים, יש רוע שפועל פה, ‬ ‫אבל הוא בוודאי אנושי מאוד.‬
‫שלושה אנשים מתו.‬ ‫-שלושה אנשים נעלמו.‬
‫ולאן הם הלכו?‬ ‫הם פרשו כנפיים והתעופפו להם?‬
‫איזה רעיון מגוחך.‬
‫כוחות אופל.‬
‫כוחות האופל האלה לקחו את דורבלה שלי.‬
‫אני מתקשה להאמין‬
‫שכל ישות על-טבעית שהיא‬ ‫היתה משאירה כזו כמות של דם, ‬
‫אלא אם כן, כמובן, היא שתתה לרוויה.‬
‫אז רבותיי, יש רוצח על הספינה.‬
‫גלוי לעין כל... או מסתתר.‬
‫נחפש בכל מקום.‬
‫איש לא יכול להסתתר זמן רב‬ ‫על ספינה בגודל כזה.‬
‫אולי כדאי שנתחיל בתא מספר תשע.‬
‫אין שם שום דבר חשוב.‬
‫עם זאת, אני משוכנע שכולנו נשמח‬
‫אם נוכל להעיף בו מבט קצר‬
‫כיוון שעל כולנו לחשוד בכולם, ‬
‫כולל בך, רב החובל סוקולוב.‬
‫אני לא רואה שום סיבה להתעלם‬ ‫מהנוסע בתא מספר תשע.‬
‫בסדר גמור.‬ ‫יתבצע חיפוש בתא מספר תשע.‬
‫על ידי.‬
‫אז אני מניח שנצטרך לסמוך עליך.‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫רצית שהם יחפשו בתא מספר תשע?‬
‫הנחתי שתא מספר תשע היה שלך.‬ ‫-באמת?‬
‫הסירחון.‬
‫חדר חולים איננו מקום לבעלי בטן רגישה.‬
‫הישארו כאן.‬
‫מה אתה שומע?‬
‫נשימות.‬
‫של רב החובל?‬
‫לא.‬
‫ובכן, אדוני?‬
‫הכל כפי שהיה. הנוסע נותר חולה מאוד, ‬
‫ואין עוד איש בתא.‬
‫חיפשתי בו ביסודיות. זה מספיק בשבילך?‬
‫מילת רב החובל טובה מספיק בשבילי.‬
‫ובשבילי.‬
‫בינתיים.‬
‫ובכן, נראה שזאת סתם אדמת גינה מצויה.‬
‫זה לא פליגורסקיט או משהו כזה.‬
‫כמובן. אתה מדען.‬
‫באוניברסיטת כלכותה.‬
‫או שהייתי.‬
‫יתכן שאתה בעצמך מדען?‬
‫אני נמשך לזה מאוד.‬
‫המדע לא יודע הכל.‬
‫מה דעתך על כל זה?‬
‫בטח ראית דברים משונים בזמנך.‬
‫עכשיו הגענו לזה.‬
‫שאלו את הפרא. הוא ידע.‬
‫הוא רואה מעבר לפינות.‬ ‫-טוב, זה נכון, לא?‬
‫כל הקסם השחור הזה‬ ‫שאנשים כמוך מתעסקים בו?‬
‫אנשים כמוני.‬
‫אמון, ברגע שהוא אובד, קשה לשחזר אותו.‬
‫זה מובן לי.‬
‫אבל חיפשנו בספינה הזו‬ ‫מהחרטום עד לירכתיים.‬
‫אין שום סימן לחברינו הנעדרים.‬
‫כולנו בהסכמה?‬
‫מה שאומר רק דבר אחד.‬
‫חוששני.‬
‫זה אחד מאיתנו.‬
‫ברור מה עלינו לעשות.‬
‫עלינו להמשיך להפליג לאנגליה, ‬
‫ואז ניתן לרשויות לטפל בעניין.‬
‫אם נישאר יחד וניזהר כולנו, ‬ ‫אם איש לא יהיה לבד...‬
‫הוא בטח נפל מהמפרשים.‬ ‫אלוהים.‬
‫ד"ר שארמה?‬ ‫-אני לא מנתח.‬
‫קרא לוולנטין. קחו אותו למטה.‬
‫מהר, הוא מדמם.‬
‫תתרחק, בן אדם, ‬ ‫אם אינך יכול לסבול מראה דם.‬
‫ואינך מסוגל, נכון?‬
‫אינך מסוגל לשלוט בעצמך‬ ‫כשיש מולך דם.‬
‫זה לא רק מזון.‬
‫זאת התמכרות.‬
‫אתה מחייך.‬
‫אחרי 400 שנה, נחמד שמבינים אותך.‬
‫לא, עדיין לא הבנתי.‬
‫לא לגמרי.‬
‫שבעה נוסעים שונים לגמרי על הדמטר.‬
‫כמה שזה נוח, בהתחשב בדיאטה שלך.‬
‫תניחו אותו כאן!‬
‫איך נפלת? אתה, מכל האנשים.‬
‫זה הערפל. זה כמו לנשום רעל.‬ ‫תטפלו בה.‬
‫רק תטפלו בה.‬ ‫-אני אנסה ליישר אותה.‬
‫אבל זה לא משנה דבר.‬ ‫השטן על הספינה הזאת.‬
‫השטן!‬ ‫-קדימה!‬
‫תנשוך. תחזיק אותו.‬
‫ערב טוב, הרוזן דרקולה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני מניח שכולנו קצת לחוצים.‬
‫אתה לא רעב?‬
‫אולגרן, אם יורשה לי לשאול, ‬
‫בדרך כלל יש לכם כל כך הרבה נוסעים?‬
‫לא.‬
‫זה משונה מאוד.‬
‫מעולם לא היו לנו כל כך הרבה...‬
‫וכל כך עשירים.‬
‫והאדון ריבן הוא, אני מניח, העשיר מכולם.‬
‫למה בחרת בספינה הזאת?‬ ‫-קיבלתי המלצה‬
‫משותפי העסקי.‬
‫יש לי שותף סמוי.‬
‫מי ממליץ על הדמטר?‬
‫לא חשבתי להטיל בכך ספק.‬
‫למה לא?‬ ‫-תודות למימון של השותף, ‬
‫לאדון ריבן היה את הכסף‬ ‫ואת המעמד הנדרש לחיזור אחר דורבלה.‬
‫האדון ריבן לא הטיל ספק בדבר.‬
‫מה זה חשוב? ספינה היא ספינה.‬
‫אני משוכנע שלמר בלאור יש סיבות משלו.‬
‫מה אמרת? בלאור?‬
‫כן, שותפי הסמוי.‬
‫והמממן שלי.‬
‫ובכן. זה צירוף מקרים רציני.‬ ‫-הרוזן דרקולה, יש לך איזה קשר אל...‬
‫החיה התגלתה.‬
‫רעב לדם ומסריח מאדמת קברים.‬
‫אדון משכיל שהשכלתו היא חיפוי ותו לא.‬
‫השכלתו של האדון, אגתה, היא תמיד חיפוי.‬
‫אפילו אדון כמו מר בלאור?‬
‫מר מי?‬
‫דרקולה, עיוות של המילה הלטינית "דרקול", ‬
‫שמשמעה "דרקון". ברומנית, "בלאור".‬
‫נדמה שלא הבנת את המטרה של שם בדוי.‬
‫חשבתי שזה היה חכם.‬
‫תצטרך להיות חכם יותר מזה.‬
‫כדי להיזון מאנשי תרבות, ‬ ‫תצטרך קודם ללמוד לחיות איתם.‬
‫הספינה היתה חזרה גנרלית‬ ‫לקראת החיים באנגליה.‬
‫מילאת את המזווה שלך‬ ‫כדי ללמוד לסעוד באיפוק.‬
‫בדיוק.‬ ‫-ומר בלאור, ‬
‫האיפוק שלך אכזב אותך.‬
‫אתה רואה, זה לא הצד המפסיד.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫הספינה הזאת מקוללת.‬
‫היא אבודה.‬
‫תמצא את כל מי שחושב כך.‬
‫תביא אותם לפה.‬ ‫יש רק דרך אחת לברוח.‬
‫כן, ולנטין.‬
‫גבירתי?‬ ‫-שקט.‬
‫אבל חשבתי...‬ ‫-שקט.‬
‫את מתה.‬
‫כולם מתים בסוף.‬
‫אני חולם.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫המציאות מוערכת יתר על המידה.‬
‫לא. לא, בבקשה.‬
‫חשבתי שלעולם לא תענה.‬
‫לא!‬
‫איזה אדם נורמלי היה מסוגל לזה?‬
‫עלינו לחפש שוב בספינה.‬ ‫אני רוצה שכל הצוות יתחלק לזוגות.‬
‫אינני חושב שזה אפשרי, אדוני.‬
‫זה אפשרי אם נתתי פקודה!‬
‫אחת מסירות ההצלה נעלמה.‬
‫ואני חושב‬
‫שגם רוב הצוות.‬
‫אבל לאן הם הלכו?‬
‫לכל מקום שאיננו כאן.‬
‫אדוני?‬
‫יורי?‬
‫הגיע הזמן.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-מי בתא מספר תשע?‬
‫מתי איבדתי כל כך הרבה כלים?‬ ‫כמעט ניצחתי.‬
‫לא, את מפסידה כבר מההתחלה.‬
‫אתה לא שותה.‬
‫יין.‬
‫החייל ממוקם היטב.‬
‫אם אצליח להביא אותו לצד השני‬ ‫הוא יהפוך למלכה נוספת.‬
‫שכחי מהשחמט והתרכזי במשחק.‬
‫מי בתא מספר תשע?‬
‫איך הגעתי לפה?‬
‫אינך זוכרת?‬
‫היינו במנזר.‬
‫שחררת את מינה.‬
‫אמרתי לך לברוח. קדימה, עכשיו!‬
‫כן, אבל לא שחררתי אותך, נכון?‬
‫איפה אני? מה המקום הזה?‬
‫את בוודאי יודעת.‬
‫אנשים שאתה ניזון מהם, ‬ ‫אתה גורם להם לחלום.‬
‫נשיקת הערפד‬
‫היא סם מרדים.‬
‫אתה שותה את דמי?‬
‫אגתה, ‬
‫את מרהיבה.‬
‫כל כך הרבה תבונה, ‬
‫שנינות, למידה, ‬
‫רוע, אפילו.‬
‫אסור למהר עם בציר משובח שכזה.‬
‫שמרתי אותך למשך זמן רב.‬
‫זאת אני.‬
‫אני בתא מספר תשע.‬
‫אין פה אף אחד.‬
‫רבותיי, אני חושש שנאלצתי‬ ‫לקחת את העניינים לידיי.‬
‫בבקשה, היכנסו.‬
‫הרשו לי לחסוך לכם מעט זמן.‬
‫מישהו מכם מזהה את אלה?‬
‫מטפחת הראש של פורטמן.‬
‫אזהה אותה בכל מקום.‬
‫ותראו.‬
‫זה של הדוכסית הגדולה.‬
‫ראיתי את זה בליל היעלמותה.‬
‫הם לא היו כאן בעבר.‬
‫מזכרות.‬ ‫-מזכרות, בדיוק.‬
‫כאילו כל זה היה משחק חולני בלבד.‬
‫לדעתי אלה כל הראיות הנחוצות לנו.‬
‫והנה היא...‬
‫ספוגה בדם קרבנותיה.‬
‫הרוצחת.‬
‫יש לך מה לומר לפני שנתלה אותך?‬
‫למען השם, ראית אותה.‬ ‫היא בקושי מרימה את ראשה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-רב החובל, עם כל הכבוד, אל תתערב.‬
‫הגנת על הרוצחת!‬ ‫-הביטו בה.‬
‫מאיפה היה לה את הכוח‬ ‫להרוג את הגברים האלה?‬
‫מראה יכול להטעות, ד"ר שארמה.‬
‫לא יכול להיות שזו היא.‬ ‫היא יכלה לגבור על אברמוף?‬
‫פורטמן? הביטו בה!‬
‫לא משנה איך היא נראית.‬ ‫היא עשתה זאת!‬
‫אינך יודע זאת בוודאות.‬ ‫-רבותיי, בבקשה.‬
‫בואו לא נרשה למצב להתכער.‬
‫זה לינץ'. כמה עוד זה יכול להתכער?‬
‫למה כולכם מקשיבים‬ ‫לכל מילה שהאיש הזה אומר?‬
‫למה הגנת עליה?‬
‫קיבלתי תשלום עם תנאים מסוימים.‬
‫תשלום?‬
‫מאיש בשם בלאור, במקרה?‬
‫כן. הוא אמר שאשתו החדשה חולה נורא.‬
‫היה עליה להפליג לאנגליה לטיפול.‬
‫והוא שילם ביד רחבה כדי שהדמטר‬ ‫תיקח אותה. תיקח אותך.‬
‫אני לא כלתו של מר בלאור!‬
‫די עם הדיבורים, תלו אותה ודי.‬ ‫-לא, חכו, בבקשה! תקשיבו.‬
‫אולגרן! אנחנו לא פראים, ‬
‫ואנחנו לא כבשים.‬
‫אסור לכם לתלות אותי.‬
‫תני לי סיבה אחת לא לעשות זאת.‬
‫כי...‬
‫אני ערפדה.‬
‫אתם חושבים שזה מצחיק?‬
‫תקשיבו לרב החובל שלכם.‬
‫אני אישה שברירית וחסרת אונים.‬
‫איך הצלחתי לשחוט ארבעה אנשים‬
‫ולזרוק את גופותיהם המפרפרות לים?‬
‫כי אני ערפדה.‬
‫אתם יודעים מה זה ערפד, נכון?‬
‫מפלצת מאוסה, מצחינה ומגעילה.‬
‫אנחנו יכולים להתחזות די טוב‬ ‫לאנשים רגילים‬
‫אבל אנחנו מתעוררים לטירוף חייתי‬
‫ברגע שאנו רואים או מריחים דם אנושי.‬
‫מספיק!‬ ‫-לא, חכה.‬
‫לא!‬ ‫-יש לי ניסיון בתחום הזה.‬
‫יש דרך אחת לוודא שאת ערפדה.‬
‫לא, תקשיב לי.‬ ‫אני יודע על מה אני מדבר.‬
‫נתלה אותך ונראה אם תמותי.‬
‫אי אפשר לתלות ערפד.‬ ‫-לא, חכה. הוא צודק.‬
‫אי אפשר לתלות אותי.‬
‫אני לא אמות.‬
‫וכשהמהתלה הזאת תסתיים, ‬ ‫אני אשתה את דמך ראשון.‬
‫ואז אשתה מכל השאר, ‬ ‫אחד אחרי השני, ‬
‫ואדאג שתחזיקו מעמד זמן רב.‬
‫אינכם חושבים שאצליח?‬
‫חישבו על ארבעת האנשים שכבר טרפתי.‬
‫אתם ממהרים להצטרף אליהם?‬
‫נו, קדימה.‬
‫למי מכם יש אומץ לבעוט בחבית?‬
‫לי.‬
‫שנסיים את זה?‬
‫החתול אכל לך את הלשון?‬
‫נשכתי את שפתי.‬
‫הביטו בו.‬
‫אני מודה ששיקרתי לכם.‬
‫אני לא ערפדה. הוא כן.‬
‫הרוזן דרקולה.‬
‫זה הוא. הוא הערפד.‬
‫סלחו לי אם אני נגעל מדמה של רוצחת‬
‫שהיא ירקה בפני. עשו בה מה שתרצו.‬
‫אני אהיה בתאי.‬
‫זוזי מדרכי, ילדה.‬
‫אל תיגע בה.‬
‫שלא תעז לגעת בה.‬
‫ילדה נבונה, שפת הסימנים.‬
‫כמה חבל. כל כך נהניתי מהמסע הזה‬
‫ומהאנשים.‬
‫ונהייתי בלש טוב, אינך חושבת?‬
‫יש לי כישרון מיוחד לחיסול חשודים.‬
‫לא!‬
‫שבי זקוף, תנשמי.‬
‫תנשמי עמוק.‬
‫דרקולה, לאן הוא הלך?‬ ‫-הירגעי. תנשמי עמוק.‬
‫איפה הוא? איפה דרקולה?‬ ‫לאן הוא הלך? אף אחד לא הסתכל?‬
‫עזרנו לך.‬
‫ובכן, בעתיד, תפעלו לפי סדר עדיפות.‬
‫יש ערפד על הספינה הזאת.‬
‫אני האחות אגתה ואן הלסינג‬ ‫ממנזר הקדושה מריה של בודפשט.‬
‫רב החובל סוקולוב?‬ ‫-כן?‬
‫אתה משוחרר מתפקידך.‬
‫הנה הוא.‬
‫התא של דרקולה.‬
‫נראה שלא השתמשו בו.‬
‫אבל הווילונות הוסטו.‬
‫את בסדר?‬
‫לא, אני גוססת, אבל תתרכז.‬
‫דרקולה צריך לישון בארון קבורה‬ ‫או ארגז המכיל את אדמת ארצו.‬
‫אין לי מושג מדוע.‬ ‫זה לא מאוד הגיוני.‬
‫אמרת אדמה?‬
‫אדמה, כן.‬
‫במקום כלשהו על הספינה‬ ‫מוסתר ארגז אדמה טרנסילבנית.‬
‫ראית דבר כזה?‬
‫יש לנו 50 ארגזי אדמה במחסן.‬
‫למה התכוונת כשאמרת‬ ‫שיש לך ניסיון בתחום הזה?‬
‫המחקר שלי לפעמים הוביל אותי‬ ‫בשבילים אפלים.‬
‫המשך החיים‬
‫מעבר לקבר. האל-מתים.‬
‫הנוספרטו.‬
‫ישנם דברים כאלה.‬
‫דרקולה שם את כולנו על הספינה‬ ‫הזאת מסיבה כלשהי.‬
‫מובן שהוא בחר בך בשביל הידע שלך.‬
‫מעניין מה הוא רואה בי.‬
‫אין לי מושג.‬
‫אבל לא חשוב מה כוונותיו כלפי, ‬
‫הוא לא לוקח את בתי.‬
‫ראית איך הוא הביט בה?‬ ‫-מה זה?‬
‫זה...‬
‫מוצא אחרון.‬
‫יש מוות, ויש אל-מוות.‬
‫זה האחרון?‬ ‫-יש עוד אחד.‬
‫שמעתם אותה, עוד אחד.‬
‫לא, חכו.‬
‫יותר טוב מזה, נשאיר לו ארגז אחד.‬
‫רק מקום מנוחה אחד.‬
‫עכשיו הוא מסתתר בצללים, ‬
‫אבל אור יום מחליש אותו.‬ ‫הוא יצטרך לנוח בסוף.‬
‫אם יש רק ארגז אחד...‬ ‫-נוכל ללכוד אותו.‬
‫אולי נוכל לצמצם את האפשרויות שלו לפחות.‬
‫כעת עלינו להרחיב את שלנו.‬
‫רב החובל, אני מניחה שיש לך‬ ‫על הספינה הזאת תנ"ך.‬
‫אני מרגישה נבוכה לרגע.‬ ‫-בתא שלי.‬
‫בבקשה, הבא אותו.‬
‫הוא איש משכנע מאוד, הרוזן.‬
‫אפשר אפילו לומר...‬
‫מפתה.‬
‫לא עדיף שתהיה על הסיפון ותעזור?‬
‫אני באמת לא בטוח איפה‬ ‫כדאי שאהיה כרגע.‬
‫אולי הגיע הזמן שאחליט מה מקומי.‬
‫אם הרוזן דרקולה הוא מר בלאור...‬
‫אל תבטח בו!‬
‫אז הוא שותפי הסמוי.‬
‫אולי זה מה שהרוזן רואה בי.‬
‫שותף.‬
‫ואם התחושה שלי נכונה, ‬
‫הוא עומד להצטרף אלינו.‬
‫תודה.‬
‫אין בעד מה. יש לנו הסכם עסקי.‬
‫אנחנו שותפים.‬
‫אני רוצה שזה ימשיך.‬
‫לכמה זמן?‬
‫למיטב הבנתי, ערפד מבורך בחיי נצח.‬
‫גם להבנתי, אבל לוקח הרבה מאוד זמן‬ ‫כדי להיות בטוחים בכך.‬
‫אתה מכניס את עצמך‬
‫לשותפות עם היצור הזה.‬
‫אלה עסקים.‬
‫אנחנו לא טיפשים, אתה יודע.‬
‫אני איש מדע.‬ ‫-ד"ר שארמה, ‬
‫אתה אחד המוחות הגדולים בדורך, ‬ ‫אבל אתה נביא מחוסר כבוד בארצך.‬
‫אני, עם זאת, ‬
‫מזהה את החכמה שלך‬ ‫ומצפה בקוצר רוח לגמוע אותה.‬
‫לא.‬
‫תוריד את זה עכשיו, אתה מבין?‬
‫אני מוכן לצפות במות בתי‬
‫ולא לתת לה להפוך להיות כמוך.‬
‫אני תוהה אם אתה מתכוון לכך.‬
‫הנח את הצלב, ‬ ‫או שאירה בה ממש מולך.‬
‫אתה לא מסוגל.‬
‫היכנע לנו, ‬
‫אחרת, אני נשבע שאלחץ על ההדק.‬
‫מה תבחר, איש ההיגיון?‬
‫מת או אל-מת?‬
‫אלוהים, סלח לי.‬
‫יאמיני.‬
‫הדבר הזה, ‬
‫דרקולה הזה, ‬
‫הוא רק מפלצת.‬
‫אתה היית אמור להיות אדם.‬
‫אני אהיה יותר מאדם.‬
‫עכשיו תראה מה עשית.‬
‫עשיתי זאת בשבילך.‬
‫מדוע?‬
‫חשבתי שבחרת בי.‬
‫בחרתי בך...‬
‫בשביל דורבלה.‬
‫ועכשיו כשירשת את כספה, ‬ ‫אני אירש אותו ממך.‬
‫שותף.‬ ‫-לא.‬
‫תודה על הכל.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫נסה להישאר רגוע.‬
‫יופי, אתה מצליח.‬
‫ד"ר שארמה?‬
‫אני עדיין לא מבין מה הטעם.‬
‫מילתו הקדושה של האל.‬
‫זה עבד במנזר‬
‫עם לחם הקודש, ‬ ‫אז אני מניחה שנצטרך להאמין.‬
‫זה כל מה שנותר לנו?‬
‫אמונות טפלות? אגדות?‬
‫ראית איך הצלב השפיע עליו.‬
‫זו עדיין אמונה טפלה‬ ‫גם אם איש מטורף מאמין בה.‬
‫יש לנו רוצח על הספינה, גבר אנושי.‬
‫גם אם הוא הוזה.‬
‫מנזר?‬
‫אמרתי שאני נזירה?‬
‫מושלם, היא נזירה.‬
‫אנחנו צריכים גנרל.‬ ‫אנחנו צריכים אסטרטגיה, לא נזירות.‬
‫את לא נראית כמו נזירה.‬
‫כך אומרים.‬
‫מה הבעיה, ילד?‬
‫מה קרה?‬
‫מזיל דמעות על אדונך?‬
‫חשבתי שתיעבת אותו.‬
‫הוא לא היה אדוני.‬
‫רב החובל סוקולוב, אנא הפסק לזעוף.‬
‫איך ידעת שאני זועף?‬
‫אפשר לשמוע זאת.‬
‫המעגל הזה אמור להגן עלינו?‬
‫אני מאמינה שכן.‬
‫אמרת שזה עבד במנזר.‬ ‫-כן.‬
‫ועם זאת, את כאן.‬
‫אז מה קרה?‬
‫דרקולה הצליח לקבל רשות כניסה‬ ‫ע"י התחפשות ל...‬
‫מישהו אחר.‬
‫האחות אגתה?‬
‫פיוטר.‬
‫התעורר, ילד.‬
‫ברשותך, ספר לי שוב מה קרה למטה.‬
‫אני חושבת שנתקלת בדרקולה‬ ‫שניזון מהאנגלי, נכון?‬
‫כן.‬
‫ודרקולה ראה אותך?‬
‫כן.‬
‫ואז הוא נתן לך ללכת?‬
‫כן.‬
‫אפשר לשאול מדוע?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-לא, פיוטר.‬
‫גם אני לא יודעת.‬
‫קדימה, פיוטר, אתה רק צריך להסביר.‬
‫אמרתי לכם.‬ ‫הוא שתה את הדם של אדון ריבן.‬
‫הוא היה עסוק.‬
‫עסוק?‬
‫כן.‬
‫ברחתי.‬
‫לא נראה לי שהיה אכפת לו ממני.‬
‫הוא פשוט נתן לי ללכת.‬
‫אולגרן, מה קורה פה?‬
‫ויקטור?‬
‫רק תנסה להסביר, ילד.‬
‫הסברתי.‬
‫זה הכל.‬ ‫-פיוטר, ‬
‫אנחנו רק צריכים לוודא שלא זוהמת.‬
‫שלא דובקת.‬
‫ראיתי את דרקולה יוצא מבטן של זאב פעם.‬
‫צריך לוודא.‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫פיוטר, נכנסת למעגל לפני שהוא הושלם, כן?‬
‫אני חושב.‬
‫לא ממש שמתי לב.‬
‫עכשיו המעגל סגור, ‬
‫ערפד לא היה מצליח לחצות אותו בשום אופן.‬
‫פיוטר, צא מהמעגל.‬
‫אבל...‬
‫אמרת שזה לא בטוח.‬
‫לא. אל תעשי את זה לילד.‬ ‫-רק לרגע.‬
‫פיוטר...‬
‫צא מהמעגל.‬
‫זאת פקודה.‬
‫קדימה, רק תחצה את הקו ותחזור מיד.‬
‫עשה זאת.‬
‫עכשיו.‬
‫יופי, ילד. תחזור פנימה.‬
‫לא, שתי הרגליים.‬
‫זה היה קורע.‬
‫אלוהים, תגן עלינו.‬
‫שוב עם זה?‬
‫ספר מייגע.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מה שאני תמיד רוצה.‬
‫משהו לאכול, קצת חברה.‬
‫הארגזים שלך הושמדו.‬
‫אין לך שום מקום מפלט ונחמה.‬
‫שמתי לב שאחד מהארגזים שלי‬ ‫עדיין במחסן.‬
‫אתה מוזמן לישון בו מתי שרק תרצה.‬
‫לא נעיר אותך.‬
‫אני מבין.‬
‫השארת אותו כמלכודת.‬
‫אני אתגעגע אלייך.‬
‫אחסוך לך את כאב הלב.‬
‫את אדיבה מדי.‬
‫ובכן, ‬
‫אני תוהה...‬
‫מי מכם זה יהיה.‬ ‫-מי מאיתנו מה?‬
‫אחד מכם ישבר. הלילה עוד צעיר.‬
‫אתה מצפה שנסגיר את עצמנו לידיך?‬
‫כן.‬
‫אבל למה?‬ ‫-מה החלופה?‬
‫זה רק עניין של זמן.‬
‫בחייכם.‬
‫אתם לא רוצים לפחות מוות טוב?‬
‫לקחת את הסיכון, למות במאבק, ‬
‫למות בקרב, כמו שכל דבר חי אמור למות?‬
‫זה בוודאי עדיף על הקיפאון המשמים הזה.‬
‫זה לא קיפאון, הרוזן דרקולה.‬
‫יש לנו יתרון עליך, לפחות לי יש.‬
‫אני היחיד על הספינה הזאת, ככל הנראה, ‬
‫שאיננו מטורף.‬
‫עכשיו אתה מעניין אותי.‬
‫דפים מספר ישן, ממוסמרים לסיפון, ‬
‫ואינך יכול לעבור אותם?‬
‫הקונפליקט שלך, חוסר האמונה שלך, ‬ ‫לספקנות שלך יש טעם חזק.‬
‫משכר.‬
‫אל תיתן לו לבלבל אותך, אדיסה.‬ ‫-אני לא מבולבל.‬
‫האיש הזה רצח את טום.‬
‫אדון ריבן. הוא...‬
‫הוא לקח ממני את אהבת חיי‬ ‫ולא אשחק במשחקים שלו.‬
‫איפה הוא? מה עשית לו?‬
‫מזון לדגים.‬
‫כמו השאר.‬ ‫עם הזמן לומדים לשמור על בית מטבחיים נקי.‬
‫כעת, אדיסה, ספר לי.‬
‫מה אתה רואה לפניך?‬
‫אדם.‬
‫זה הכל?‬ ‫-פחות מזה.‬
‫רוצח.‬
‫אם אתה כה בטוח ואם אתה כה כועס, ‬
‫צא מהמעגל.‬
‫גם אם אינך מאמין במובן מאליו, ‬
‫אתה יודע שהוא מסוכן.‬
‫צא מהמעגל ותרקוד איתי.‬
‫אל תשליך את חייך כדי להוכיח נקודה!‬
‫זה לא יעזור.‬
‫קוראים לזה נשק הגנה עצמית.‬
‫ובכן, אני מאמין בו.‬ ‫אני מאמין בפלדה ובאבק שרפה.‬
‫טוב, נסה לירות בו אבל מתוך המעגל.‬
‫אנחנו חייבים להישאר חזקים‬ ‫ומאוחדים ובתוך המעגל!‬
‫כן, תישאר בתוך המעגל.‬
‫עשה מה שאומרים לך, כמו תמיד, ‬
‫כי בזה אתה טוב, כי אתה משרת.‬
‫לא משנה כמה טיפשים היו האדונים שלך, ‬ ‫כמה יפים, ‬
‫נגזר עליך להישאר בצללים.‬
‫מצפון לא נקי.‬
‫לא!‬ ‫-עצור!‬
‫ידעתי שאתה מסוגל.‬
‫אתה אדון לעצמך בסוף.‬
‫חזור. חזור פנימה.‬
‫זאת הוצאה להורג.‬
‫זה בשביל טום.‬
‫רתקו אותו לרצפה.‬ ‫שישאר על הסיפון, אולגרן.‬
‫הרוזן דרקולה!‬
‫לך לגיהינום.‬
‫איפה אולגרן?‬
‫מבשל.‬
‫בדיוק כשחשבתי שיצאנו מכלל סכנה.‬
‫והאחות?‬
‫כרגיל.‬
‫תפוס את ההגה.‬
‫כמה זמן את תמשיכי לבדוק?‬
‫עד שאהיה בטוחה.‬
‫עבר שבוע.‬ ‫-אבל אם הוא שרד, ‬
‫ייקח לו זמן לרפא את הפצעים האלה.‬
‫אבל לדברייך, ‬
‫הוא יכול לעשות זאת רק במיטה עם אדמת ארצו.‬
‫זו היחידה על הספינה. תאמיני.‬
‫אני מתקשה להאמין.‬
‫אנחנו במרחק כמה שעות מוויטבי.‬ ‫רוצה להצטרף אלינו על הסיפון?‬
‫נשארה עוד סירת הצלה אחת עדיין, כן?‬
‫כן, למה?‬
‫כי אסור שהספינה הזאת תגיע לאנגליה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫המטען שלך, עברתי עליו.‬ ‫יש לנו פה כל מה שנצטרך.‬
‫למסיבת תה של בובות?‬ ‫-לא.‬
‫מלחת, גופרית, פחם.‬
‫בשביל אבק שרפה?‬
‫יש לפחות מספיק בשביל לפוצץ‬ ‫חור בגודל לא רע בגוף הספינה, לא?‬
‫זה מקום די טוב.‬
‫זה בהחלט יטביע אותה. אבל למה?‬
‫אסור שאף זכר לדיבוק המאוס‬ ‫של הערפד יגיע לעולם החדש.‬
‫סמוך עלי בעניין.‬
‫חייבים להטביע את הדמטר.‬
‫מתי תקבלי את זה שניצחת?‬
‫כשאני אמות.‬
‫קללת הערפד חיה בתוכי.‬
‫בשום אופן אסור לי לבוא איתכם לאנגליה.‬
‫לא. אגתה, לא.‬
‫אני מסרב...‬ ‫-ספר להם על דרקולה, אם תרצה.‬
‫ספר להם מה קרה על הדמטר.‬
‫אבל אל תספר לאיש איפה היא.‬
‫וטוב מזה, תגיד להם שהיא שקעה‬ ‫במקום אחר, רחוק מפה.‬
‫עלינו להגן על הסקרנים מפני עצמם.‬
‫אבל הוא מת.‬ ‫-ראה בספינה הזאת כנגועה במגפה.‬
‫יש לנקוט בכל אמצעי הזהירות.‬
‫די עם המילים.‬
‫הסבר לאולגרן ופיוטר מה קורה‬ ‫ורדו מהספינה הזאת.‬
‫תוכל להשאיר לי את סידור אבק השרפה.‬
‫עכשיו, לך עכשיו. אין לי את כל היום, ‬
‫פשוטו כמשמעו, מתברר.‬
‫האחות אגתה?‬
‫לא עוד.‬
‫אני נזירה.‬
‫ציינת זאת.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אני יודע, ‬
‫אבל זה חייב להיעשות.‬
‫אבל האחות אגתה...‬ ‫-אלוהים ידאג לאחות אגתה...‬
‫אם אלוהים יודע מה טוב לו.‬
‫סירת ההצלה מוכנה, רב החובל.‬
‫הורידו אותה.‬
‫אני מניחה שיש זמן לניסיון אחרון לשיחה.‬
‫אני מקווה שניתן להתמקח‬
‫על היות ההתאבדות חטא בלתי נסלח.‬
‫שלום?‬
‫מישהו שם?‬
‫לשקוע עם הספינה.‬
‫למדתי לפני זמן רב שזהו תפקיד רב החובל.‬
‫משקה לסיום?‬
‫משקה לסיום.‬
‫על הסיפון, אם כן.‬
‫מיטה.‬
‫מיטה מהאדמה שלו.‬
‫הוא חי.‬
‫סוקולוב, הוא חי!‬
‫סוקולוב לא חי.‬
‫אני חושש שזללתי אותו.‬
‫הייתי מורעב.‬
‫אני מאמין שהתכנית היתה...‬
‫להרים כוסית על הסיפון.‬
‫אני מקווה שאני תחליף מספק.‬
‫תמשיכי לדובב אותו.‬
‫זה מחזיר אותי לעבר.‬
‫לפני שלוש מאות שנה, למעשה.‬
‫עלינו לעשות זאת שוב.‬
‫זה לא סביר בעיניי.‬
‫אני בהחלט מסכים.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫בת תמותה למדי.‬
‫מה איתך?‬ ‫-בלתי מנוצח.‬
‫איך עשית זאת?‬
‫שחיתי מתחת לסירה וטיפסתי מהצד השני.‬
‫אכן, בריחה די בסיסית, אבל יעילה.‬
‫באמת חשבתי שניצחנו.‬ ‫-אם זה מנחם אותך, אגתה, ‬
‫היית קרובה לכך יותר מכל אחד אחר.‬
‫תראי.‬
‫החייל כמעט הגיע לקצה השני של הלוח.‬
‫אך אני חושש שלא תהיה מלכה שניה.‬
‫פיוטר ואולגרן נמלטו.‬
‫טוב, אי אפשר לאכול את כולם.‬ ‫החמצתי גם את ד"ר שארמה וחבל שכך.‬
‫אני אוהב מדע.‬
‫המדע הוא העתיד, אגתה.‬
‫ועם זאת, עודך פוחד מהצלב?‬
‫כמובן. כולם פוחדים, זאת הבעיה.‬
‫הוא לא סמל של טוב וחסד.‬ ‫הוא אות של אימה ודיכוי.‬
‫הכנסייה האידיוטית שלך‬ ‫הטילה אימה על הכפרים מאות בשנים, ‬
‫ואני ניזון מדמם של אותם אנשים‬ ‫למשך זמן כה רב‬
‫עד שספגתי את פחדם מהצלב.‬
‫אללי.‬
‫אני מצפה בכיליון עיניים‬ ‫לאכול כמה אתאיסטים.‬
‫לא.‬
‫סליחה?‬
‫לא, כוונתי שכל זה מאוד נחמד והגיוני, ‬ ‫אבל זו לא הסיבה.‬
‫מדוע את כה בטוחה?‬
‫כי לדעתי, הרוזן דרקולה, ‬ ‫אני מתחילה להכיר אותך.‬
‫אני מזהה כשאתה משקר.‬
‫מדוע שאטרח לשקר לך?‬
‫לא תטרח. לא לי אתה משקר.‬
‫למה את מנהלת שיחת חולין?‬
‫ככה אנשים עושים.‬ ‫-את לא.‬
‫לעולם לא מאוחר מדי להשתנות.‬
‫את מנסה למשוך אותי לוויכוח.‬
‫את מנסה להסיח את דעתי?‬
‫מה אתה תמיד אומר?‬
‫אה כן, לעולם אין לדחוק בנזירה.‬
‫קדימה. אני ניצחתי.‬
‫הדבר האחרון שעיניך יראו הוא הבוז שבעיניי.‬
‫אז הם מתים?‬
‫כן.‬
‫מה עכשיו?‬
‫נכבד אותם.‬
‫איך?‬
‫על ידי סיפור סיפורם.‬
‫אז...‬
‫מה חשבת על הפלגתך הראשונה בים, פיוטר?‬
‫מריוס.‬
‫מריוס?‬
‫זה שמי האמיתי.‬
‫ככה חברים שלי קוראים לי.‬
‫ברוך הבא לאנגליה, הרוזן דרקולה.‬
‫מה עיכב אותך?‬
‫- המשך יבוא -‬
‫תרגום כתוביות: גדי ק.‬